1300-LUVUN PUOLESSA VÄLISSÄ ANTONIUS BLOCK JA HÄNEN
ASEENKANTAJANSA JÖNS PALAAVAT RISTIRETKELTÄ PYHÄÄN MAAHAN.
KOTIMAASSA RUOTSISSA RAIVOAA MUSTA SURMA.
Ja kun Karitsa avasi seitsemännen sinetin -
tuli taivaassa äänettömyys jota kesti noin puoli hetkeä.
Ja ne seitsemän enkeliä joilla oli ne seitsemän pasuunaa -
hankkiutuivat puhaltamaan pasuunoihin.
Kuka olet? - Olen Kuolema.
Tulitko hakemaan minut? - Olen jo kauan kulkenut vierelläsi.
Tiedän.
Oletko valmis? - Ruumiini pelkää minä en.
Odota hetki. - Sitä kaikki toivovat. Minulta on turha pyytää lykkäystä.
Sinähän pelaat shakkia? - Mistä tiesit?
Maalaukset ja laulut kertovat.
Olen aika taitava pelaaja. - Et yhtä taitava kuin minä.
Miksi haluat pelata kanssani? - Ei kuulu sinulle.
Ei niin.
Ehtona on että saan elää niin kauan kun pärjään pelissä.
Jos voitan päästät minut.
Sinä sait mustat.
Ne sopivatkin hyvin.
Syleilyssä reisien Huorien ja lunttujen
Ompi elo auvoisaa Siks' miestä laulattaa
Meidän Herramme taivaassa On kovin kaukana
Vaan veli Saatana Häntä tapaat kadulla
Ihmiset puhuvat jo ennusmerkeistä ja muusta.
Hevoset syövät toisiaan ja haudat aukenevat.
Vainajien jäännöksiä ympäri hautuumaata.
Eilen oli taivaalla nähty neljä aurinkoa.
Kerrotko tien majataloon?
Neuvoiko hän tien? - Ei oikeastaan.
Mitä hän sanoi? - Eipä juuri mitään.
Oliko hän mykkä? - Enpä väittäisi niin herra.
Hän oli erityisen ilmeikäs puhuja.
Kyllä vain. Puhui vain kovin synkkiä.
Huomenta. Oletko saanut syödäksesi?
Harmi etten osaa syödä ruohoa. Voisitko opettaa?
Nyt on kovat ajat eikä täällä piitata taiteesta.
Mia herää!
Arvaapa mitä minä näin. - Mitä ihmettä?
Ilmestyksen. Se oli niin todellisen oloinen.
Jaaha näit taas omiasi.
Kyllä se oli hän.
Kuka sitten? - Pyhä Neitsyt Maria.
Ihanko oikeasti? - Olisin voinut vaikka koskettaa.
Hänellä oli kultakruunu ja sininen kultakukkainen puku.
Paljain jaloin ja pienin käsin hän opetti lasta kävelemään.
Hän huomasi minut ja hymyili.
Sain kyyneleet silmiini. Kun pyyhin niitä hän katosi.
Kaikkialla tuli aivan hiljaista.
Taivaassa ja maan päällä. Voitko uskoa?
Kylläpä sinä keksit. - Et usko mutta niin tapahtui.
Ei sinun maailmassasi vaan toisessa todellisuudessa.
Siinäkö missä näit kun itse Piru maalasi hännällään vaununpyörää?
Jaksatpa jankuttaa siitä. - Maalia löytyikin omista käsistäsi.
Hyvä on silloin pistin omiani. Halusin että uskotte oikeat näkyni.
Pidä ne näyt omana tietonasi. Muuten sinua luullaan hulluksi.
Etkä sinä hullu ole vielä.
Vaikka ihan varma en voi olla. - En minä ole pyytänyt tätä.
Minkä sille voi jos kuulen ääniä.
Tai jos pirut enkelit ja pyhä Neitsyt pitävät seurastani.
Enkö ole sanonut että minua ei saa herättää?
Olen pyytänyt ja rukoillut.
Olkaa hiljaa.
Mikael puttiputtipuu...
Kunpa hän saisi enemmän kuin me. - Hänestä tulee suuri akrobaatti.
Tai jonglööri joka osaa tempun jossa muut epäonnistuvat.
Minkä tempun? - Saada pallot pysymään ilmassa.
Se on mahdotonta. - Meille onkin mutta ei hänelle.
On sinulla haaveita.
Tein viime yönä laulun. Valvoin melkein koko yön.
Haluatko kuulla sen? - Toki. Pakahdun uteliaisuudesta.
Kyyhkyliljan oksalla Keskikesän aikaan
Ylistää Jeesus Kristusta Laulaa riemua taivaan
Nukutko sinä? - Se oli oikein kaunista.
Ei se vielä loppunut. - Ei niin mutta minä nukun hetken.
Voit laulaa loput myöhemmin. - Sinä vain nukut ja nukut.
Sopiiko tällainen naamio nyt näyttelijälle?
Kieltäytyisin koko hommasta elleivät papit maksaisi niin hyvin.
Esitätkö Kuolemaa? - Pelästytän vain ihmiset tällä.
Missä näytelmä esitetään? - Pyhimysten muistojuhlissa.
Oikein kirkonrappusilla hemmetin hienoa.
Eikö esitetä jotain säädytöntä? Kansa pitää sellaisesta.
Hölmö maassahan riehuu kulkutauti.
Papit tahtovat kuolemaa ja moraalisaarnoja.
Entä roolijako? - Sinä typerys saat esittää ihmissielua.
Se on arvatenkin surkea rooli. - Kuka täällä oikein määrää?
Minä kai olen joukon johtaja.
Hullut miettikää tätä lakia Elämänlankanne on kovin ohutta
Ja päivänne luettuja
Naiset tuskin lankeavat tähän rooliasuun.
Kuule Jof. - Mitä nyt?
Ole ihan hiljaa älä sano mitään. - Vaikenen kuin muuri.
Rakastan sinua.
Mitä tämä esittää? - Kuolemantanssia.
Kuolema tanssittaa kaikki pois.
Miksi noita töhertelet? - Muistutan ihmisiä kuolevaisuudesta.
Eivät he siitä ilostu. - Miksi helvetissä pitäisi?
Ihmisiä on hyvä joskus pelotella. - He ummistavat silmänsä taulultasi.
Höpsis. Pääkallo on kiinnostavampi kuin yksikään alaston nainen.
Jos pelottelet heitä... - He alkavat ajatella.
Ja pelkäävät yhä enemmän.
Syöksyvät joukolla pappien syliin. - Ei kuulu minulle.
Sinä vain maalaat. - Näytän miten tanssi sujuu. Päättäkööt itse.
Kansa raivostuu. - Kuten aina. Sitten maalaan jotain hauskempaa.
Täytyyhän sitä jollain elää kunnes rutto vie.
Rutto... pirullista.
Näkisitpä ne paiseet.
Ruton syömä ruumis vain kuivuu kasaan.
Taitaa näyttää pahalta. - Jo vain.
Uhri repii paiseitaan.
Puree kätensä auki ja kynsii suonensa rikki.
Hänen huutonsa kuuluu kaikkialle.
Pelästyitkö? - Minäkö? Et tunne minua.
Mitä olet tuonne maalaillut?
Ihmispolot luulevat että tauti on Jumalan rangaistus.
Syntiset vaeltavat läpi maan piiskaten itseään ja toisiaan.
Lyövätkö he itseäänkin? - Se onkin paha näky.
Hyppään ojaan jos tulevat vastaan.
Löytyisikö sinulta viinaa? Olen juonut pelkkää vettä.
Olen janoinen kuin kameli. - Taisit sittenkin pelästyä.
Tahdon ripittäytyä rehellisesti mutta sydämeni on tyhjä.
Tyhjyys on kuin peili josta katselen omaa kuvaani.
Pelko ja inho täyttävät minut.
Olen ollut välinpitämätön ja joutunut ulkopuolelle.
Elän kuin henkimaailmassa unien ja haaveiden keskellä.
Ja silti et halua kuolla. - Kyllä haluan.
Mitä sitten odotat? - Haluan tietää.
Haluat takuun. - Kutsu sitä miksi haluat.
Miksi se on niin vaikeaa? Miksi Jumala piiloutuu?
On vain puolittaisia lupauksia tarinoita ihmeteoista.
Mitä tässä voisi uskoa? Kun haluaa mutta ei voi.
Entä ne jotka eivät edes halua? Haluaisin tuhota Jumalan sisälläni.
Miksi Hän pysyy siellä tuottaen tuskaa ja nöyryytystä?
Vaikka kiroan hänet hän ei poistu. Hän vain jatkaa pilkkaamista.
En pääse hänestä.
Kuuletko? - Minä kuulen.
Haluan tietää en vain uskoa. En halua oletuksia vaan tietoa.
Haluan että Jumala paljastaa kasvonsa ja puhuu minulle.
Mutta Hän vaikenee. - Huudan Häntä pimeydessä -
vaan siellä ei tunnu olevan ketään. - Ehkä ei olekaan.
Silloin on elämä järjetöntä. Kukaan ei kestä sitä tietoa.
Kuolemasta ja elämän tyhjyydestä. - Kaikki eivät välitä.
Jonain päivänä hekin katsovat pimeyteen. - Sinä päivänä.
Nyt ymmärrän. Me teemme pelostamme epäjumalankuvan -
ja sitä kutsumme Herraksemme. - Huolehdit turhaan.
Kuolema kävi luonani aamulla. Pelaamme shakkia yhdessä.
Saan tilaisuuden korjata erään asian. - Minkä asian?
Koko elämäni olen etsinyt turhuuksia puhunut tyhjänpäiväisiä.
Kaikki on ollut turhaa.
En ole katkera.
Useimpien elämä on sellaista.
Mutta tämän lykkäyksen haluan käyttää järkevästi.
Senkö takia pelaat? - Kuolema on hyvä taktikoimaan.
Mutta vielä en ole menettänyt ainoatakaan pelinappulaa.
Miten aiot voittaa pelin?
Siirrän vain lähettiä ja ratsua.
Hän ei ole huomannut mitään. Seuraavaksi hyökkään sivustaan.
Täytyypä muistaa.
Petturi huijaat minua.
Me näemme vielä. Löydän kyllä ratkaisun.
Tapaamme majatalossa. Jatkamme peliä siellä.
Tämä on käteni.
Voin liikuttaa sitä. Siinä virtaa vereni.
Aurinko on vielä korkealla -
ja minä Antonius Block -
pelaan shakkia Kuoleman kanssa.
Palasimme juuri kaukomailta herrani ja minä.
Ymmärtääkö pikku Pictor?
Ristiretkeltäkö? - Juuri niin.
Kymmenen vuotta pyhässä maassa petojen ja pakanoiden armoilla.
Viini ja naiset myrkyttivät mielen täit ja kuume ruumiin.
Kaikki tämä Jumalan kunniaksi. - Jumalan kunniaksi.
Ristiretkemme oli älytön. Vain tosi idealisti keksii moisia.
Ruttotarinasi olivat hurjia. - Todellisuus on vielä pahempaa.
Takapuoli löytyy aina takaa näinhän se on.
Takapuoli on takana.
Toden totta.
Tässä näet aseenkantaja Jönsin. Hän nauraa Kuolemalle ja Jumalalle.
Höröttää itselleen ja hymyilee tytöille. Elää omassa maailmassaan.
On uskollinen vain itselleen ja omastakin mielestään naurettava.
Yhdentekevä niin taivaassa kuin helvetissäkin.
Mihin aiot haisevan soppasi?
Tuo on ollut lihallisessa yhteydessä paholaisen kanssa.
Pääsipä jalkapuuhun. - Hän joutuu huomenna roviolle.
Piru täytyy pitää loitolla. - Siihen siis tuo löyhkäävä litku.
Ison mustan koiran veri ja sappi tehoavat parhaiten.
Pi... piru ei kestä sen hajua. - En minäkään.
Näitkö paholaisen?
Älä puhu hänelle. - Onko se vaaraksi?
En tiedä mutta hänen syytään on meitä kiusaava kulkutauti.
Domine Jesus Christus filius Dei...
Voi kuinka kohtalo kiusaa Sinua ystävä parkaa
Ensin elämäsi kunnossa Sitten kuhiset jo matoja
Onko sinun pakko laulaa? - Ei toki.
Miksi näytät noin hämmästyneeltä?
Kuolleilta varastaminen on nykyään kannattavaa puuhaa.
Aiot juosta kylään lavertelemaan. Ei kannata.
Jokainen pitäköön huolen itsestään.
Turha ruveta huutamaan. Kukaan ei kuule.
Ei edes Jumala. Sitä ei kannata ihmetellä.
Tunnistan sinut vaikka siitä onkin aikaa.
Raval Roskilden pappisseminaarista.
Doctor Mirabilis Coelestis et Diabilis eikö vain?
Sinä sait herrani lähtemään ristiretkelle pyhään maahan.
Oletko hermostunut? Sattuuko vatsaan?
Nyt ymmärrän. Viime vuodet eivät olleetkaan turhia.
Meillä oli asiat liian hyvin. Herra halusi kurittaa ylpeitä.
Hän lähetti sinut sylkemään taivaallista myrkkyäsi.
Toimin hyvässä uskossa. - Opitpahan lopulta.
Löysit paremman toimen varkaiden ja roistojen joukossa.
Eikö niin?
Olkoon en ole verenhimoinen. Mutta muista tämä:
jos vielä tapaamme merkitsen roistonkasvosi omakätisesti.
Oikeastaan tulin vain täyttämään vesisäiliöni.
Olen Jöns. Mukava ja puhelias nuorimies.
Ajattelen ja teen vain hyviä ja jaloja asioita.
Hyvästi tyttö. Olisin voinut raiskata sinut -
mutta sen sortin rakkaus on käynyt tylsäksi pidemmän päälle.
Tarvitsen muuten emännän. Osaatko laittaa ruokaa?
Olen tosin naimisissa mutta akka on ehkä hyvinkin kuollut.
Tarvitsen siis emännän.
Tule nyt hemmetissä.
Pelastin henkesi. Olet velkaa yhtä sun toista.
Saamarin silmänkääntäjät. - Naurettavaa puuhaa.
Hei linnunpelättimet lopettakaa jo.
Sivistymättömät hölmöt.
Olen takana kunnes vuoroni tulee.
Herjetkää jo parjaamasta!
Puussa istuu hevonen kiekuva
Leveän tien portti on kapea
Paholainen tanssii rannalla
Kana naukuu synkässä meressä
Kala kuolee päiviemme veressä
Paholainen kykkii rannalla
Käärme räpyttelee taivaalla
Hiiri nauraa kalpeaa neitoa
Paholainen juoksee rannalla
Pukilla on kaksiteräinen kieli
Aallot lyövät kuin ihmisen mieli
Paholainen räiskii rannalla
Puussa istuu hevonen kiekuva
Leveän tien portti on kapea
Paholainen tanssii rannalla
Kana naukuu synkässä meressä
Kala kuolee päiviemme veressä
Paholainen kykkii rannalla
Käärme räpyttelee taivaalla
Hiiri nauraa kalpeaa neitoa
Paholainen juoksee rannalla
Emakko munii ja kissa kylvää
Mustan yön pimeys aamuun jää
Paholainen on yhä rannalla
Jumala rankaisee meitä.
Musta surma tulee saamaan meidät kaikki.
Te töllistelevät elukat.
Te jotka istutte turpeina ja itseenne tyytyväisinä -
tämä voi olla viimeinen hetkenne.
Kuolema seisoo selkäinne takana.
Hänen päälakensa kimmeltää auringossa.
Viikate salamoi kun hän nostaa sen päänne ylle.
Kenet teistä hän vie ensin?
Sinä joka toljotat kuin vuohi.
Vedätkö ennen iltaa viimeisen henkäyksesi?
Sinä nainen kukoistava ja täynnä elämänhalua.
Kalpenetko ja sammut ennen aamunsarastusta?
Sinä isonenäinen siellä yksinkertainen ilme naamallasi.
Vieläkö saat vuoden päivät levittää maailmaan jätteitäsi?
Ettekö te hullut ymmärrä että te kaikki kuolette?
Jonain päivänä ellette jo tänään sillä olette tuhoon tuomittuja.
Kuulkaa mitä sanon. Tuomittuja!
Herra armahda meitä.
Älä vihassasi käännä meiltä kasvojasi.
Siunaa meidät poikasi Jeesuksen Kristuksen nimeen.
Maailmanlopun puheetko ihmisiä ruokkivat?
Kuka niitä vakavasti ottaa.
Herra nauraa vaan. Saanen kuitenkin huomauttaa -
että olen kuullut useimmat niistä taruista joita kerrotaan.
Edes satu Isästä Pojasta ja Pyhästä Hengestä ei liikauttanut.
Mitä karjut? - Olen seppä Plog ja sinä aseenkantaja Jöns.
Paljon mahdollista. - Oletko nähnyt vaimoani?
Muistuttaako hän sinua? Juoksen karkuun jos näen.
Et siis ole nähnyt häntä? - Ehkä hän on karannut.
Tiedätkö jotain? - Koko lailla vaan en vaimostasi.
Kysy oluttuvasta.
Rutto on levinnyt länsirannikolle. Kansaa kuolee kuin kärpäsiä.
Yleensä kauppa käy hyvin. Nyt on koko varasto myymättä.
Puhuvat tuomiopäivästä. Ja ne kauheat ennusmerkit sitten.
Joku nainenkin synnytti kuulemma vasikanpään.
Ihmiset pakenevat ja levittävät ruttoa.
Sitä saa olla tyytyväinen kun on oma koti ja itsekin vielä kävelee.
Moni on kuollut puhdistautuessaan tulessa.
Papin mukaan on parempi kuolla tulessa kuin elää helvetissä.
Loppu on käsillä. Sitä ei vaan kukaan uskalla sanoa ääneen.
Kaikki ovat pelosta suunniltaan.
Olethan sinäkin. - Onneksi olen.
Tuomiopäivänä enkelit laskeutuvat ja haudat avautuvat.
Kauhea paikka.
Osta tämä koru saat halvalla. - Ei ole varaa.
Se on aitoa hopeaa. - Kaunis on. Mutta liian kallis minulle.
Ovatko herrat nähneet vaimoani? - Onko hän hukassa?
Sanovat hänen karanneen. Jonkun näyttelijän kanssa.
Onpa surkea maku. Anna mennä vain. - Olet oikeassa.
Mutta haluaisin tappaa hänet. - No se on tietysti asia erikseen.
Tapan sen näyttelijän myös. - Näyttelijän?
Sen jonka kanssa hän karkasi. - Miksi ihmeessä?
Etkös sitä tajua? - Jaa näyttelijän. Nyt ymmärrän.
Niitä onkin ihan liikaa. Ne pitäisi tappaa jo ammattinsa vuoksi.
Istut siinä valehtelemassa. - Mitä minäkö?
Olet itsekin näyttelijä. Kumppanisi vei Plogin vaimon.
Oletko sinäkin näyttelijä? - En erikoisempi.
Sinutkin pitäisi päästää päiviltä. - Oletpa hupaisa.
Kalpenit. Huono omatunto vai?
Hauska veikko. Eikö vain olekin? Jaaha ei ole.
Kenties meidän pitäisi merkitä roistonkasvosi omakätisesti.
Mitä olet tehnyt vaimolleni?
Miksi haluatte satuttaa minua? En ole haastanut riitaa.
Lähden kyllä heti enkä palaa. - Nouse ylös että kaikki kuulevat.
Puhu kuuluvammin.
Seiso päälläsi kuten kunnon ilveilijä.
Mitä olet tehnyt vaimolleni?
Älä siinä makaa. Tanssi meille.
Matki karhua. - En osaa.
Sehän nähdään.
Ylös. Matki karhua. - En jaksa enää.
Muistatko mitä lupasin tehdä kun seuraavaksi tapaamme?
Olen sanojeni mittainen mies.
Mikä hänen nimensä on? - Mikael.
Minkä ikäinen? - Yli vuoden.
Hän on iso ikäisekseen. - Niinkö? Onhan hän iso poika.
Taisit olla mukana esityksessä. - Menikö se huonosti?
Olet kauniimpi ilman maalia. Tuo hamekin sopii paremmin.
Niinkö? Jonas Skat häipyi ja jätti meidät pulaan.
Onko hän miehesi? - Jonasko? Ei.
Se toinen on minun mieheni. Hänen nimensä on Jof.
Olemme nyt kahden. Pakko kai alkaa taas tehdä temppuja.
Osaatteko temppujakin? - Jof on taitava jonglööri.
Tuleeko pojastakin akrobaatti? - Jof haluaa niin.
Entä sinä? - En tiedä. Ehkä hänestä tulee ritari.
Ei sekään kovin hauskaa ole. - Et näytä iloiselta.
Oletko väsynyt? - Olen.
Minulla on surkeaa seuraa. - Aseenkantajasi vai?
En tarkoita häntä vaan itseäni.
Ymmärrän. - Ymmärrätkö todella?
Kyllä varmasti.
Ihmettelen usein miksi ihmiset kiusaavat itseään.
Mia!
Jof mitä on tapahtunut?
Mitä oikein olet tehnyt? Tule tänne istumaan.
Missä olet ollut? Anna kun katson.
Olit tietysti juopottelemassa.
En ole juonut pisaraakaan. - Taisit rehennellä ilmestyksilläsi.
Ihmiset eivät pidä haaveilijoista. - En puhunut sanaakaan enkeleistä.
Sitten taisit laulaa ja tanssia. Pitääkö sinun aina esiintyä?
Ihmiset suuttuvat tiedät sen. - Katso mitä ostin sinulle.
Ei sinulla ole varaa tähän. - Ostin nyt kuitenkin.
Voi Jof!
He pieksivät minut kunnolla. - Mikset lyönyt takaisin?
Minua pelotti. Tulin vain vihaiseksi.
Sen voit uskoa. Karjuin kuin leijona.
Pelästyivätkö he? - Eivät nauroivat vain.
Voi Mikael!
Tuppituppituu!
Hän tuoksuu niin hyvälle. - Ja on vankkaa tekoa.
Se sopii akrobaatille.
Tässä on mieheni Jof.
Iltaa. - Iltaa.
Kehuin juuri vaimollesi komeaa poikaanne.
Hän tuottaa vielä iloa. - Hän on hieno poika.
Onko mitään tarjottavaa? - Ei tarvitse.
Olen poiminut mansikoita. Ja löytyyhän sitä maitoakin.
Itse lypsettyä. Jos Ritarille vain kelpaa se olisi suuri kunnia.
Istukaa alas minä tuon ruuan.
Mihin aiotte täältä? - Pyhimysten muistojuhliin.
Neuvoisin toisin. - Miksi niin?
Rutto riehuu rannikolla. Kymmeniätuhansia on kuollut.
Että niin paljon.
Saanen ehdottaa että liitytte seuraani.
Voitte jäädä vieraakseni tai jatkaa turvalliseen suuntaan.
Ahomansikoita tuolta mäeltä. En ole ennen nähnyt näin isoja.
Kylläpä tuoksuvat.
Hyvää ruokahalua. - Nöyrimmät kiitokseni.
Ehdotus on kyllä hyvä. Minun täytyy harkita hieman.
Olisi hienoa saada seuraa. Metsässä on peikkoja ja ryöväreitä.
Ihan järkevää täytyy miettiä. Olenhan nyt vastuussa ryhmästä.
Taidan siis olla joukon johtaja.
"Taidan siis olla joukon johtaja."
Saako olla mansikoita? - Tuo mies pelasti minut.
Liittykää seuraan. - Ritarin Jöns esittää kiitoksensa.
Elämä on ihanaa. - Silloin tällöin.
Joka päivä on yhtä ihana. Niin yksinkertaista on elämä.
Kesä on tietysti talvea parempi kun ei tarvitse palella.
Kevät on kaikkein ihanin. - Haluatteko kuulla kevätrunoni?
Haen vain soittopelini. - Anna olla.
Vieraamme eivät ehkä halua. - Kaikin mokomin. Sävellän itsekin.
Ette varmaan ole kuulleet laulua kevytkenkäisestä lahnasta.
Ette taida kuulla nytkään. Jotkut eivät arvosta taidettani.
Herkkä sieluni ei tohdi kiusata.
Elämässä on paljon huolenaiheita. - Kaksin on helpompaa.
Onko sinulla joku? - Oli minulla.
Missä hän on nyt? - En tiedä.
Näytät juhlalliselta. Rakastitko häntä?
Leikimme kuten vastanaineet aina.
Tein lauluja hänen silmistään nenästään kauniista korvistaan.
Kävimme metsällä. Tanssimme iltaisin. Talo oli täynnä elämää.
Otatko mansikoita?
Usko on kärsimystä.
Kuin rakastaisit jotain jota et koskaan näe.
Mutta se tuntuu nyt kovin epätodelliselta.
Samantekevältä. - Enää et näytä niin juhlalliselta.
Tulen aina muistamaan tämän. Hiljaisuuden ja varjot.
Muistan maidon ja mansikat -
kasvonne illan hämärtyessä -
nukkuvan pojan ja Jofin soittopelin.
Yritän muistaa mitä puhuimme -
ja kannan muistoa käsissäni -
yhtä varoen kuin maitokulhoa.
Se olkoon minulle merkkinä.
Se riittäköön.
Olen odotellut.
Tuli viivytyksiä. Paljastin sinulle suunnitelmani voin luovuttaa.
Sinun siirtosi ole hyvä.
Miksi näytät noin tyytyväiseltä? - Se jääköön salaisuudekseni.
Syön lähettisi. - Oikea siirto.
Taisit petkuttaa? - Aivan. Menit ansaan.
Mitä naurat? - Unohda se ja pelasta kuninkaasi.
Oletpa ylimielinen tänään. - Pelimme huvittaa minua.
Sinun siirtosi. Nopeasti nyt. - Sinulla on paljon tehtävää.
Mutta tämä peli saa ottaa aikansa.
Otatko ilveilijäparin mukaasi?
Jofin Mian ja heidän poikansa?
Miksi sitä kysyt? - Muuten vain.
Missä Jöns on? Täytyy lähteä. - Varmastikin majatalossa.
Herranen aika seppä Ploghan se siinä.
Itkeä pillität yksinäsi. - Katso nyt minua.
Ulisen kuin pahainen akka.
Vaimoako suret? - En ole löytänyt häntä.
Naisten kanssa ei voi elää eikä olla ilmankaan.
Paras laittaa pois päiviltä kun on vielä hauskaa.
Nalkutusta ja sianmuonaa. - Itkua ja märkiä kapaloita.
Terävät kynnet ja terävä kieli. - Riitaa ja pirullinen anoppi.
Ja kun on maatepanon aika... - Muuttuu ääni kellossa.
Kyyneleitä ja valitusta.
"Etkö anna hyvänyönsuukkoa?" - "Etkö laulaisi jotain?"
"Et rakasta minua kuten ennen." - "Et huomannut uutta paitaani."
"Käännät vain selän ja kuorsaat." - Hyi helvetti.
Olisit tyytyväinen että eukko häipyi.
Väännän pihdeillä heidän nenänsä.
Kylkiluut kiskon vasaralla.
Lekalla murskaan heidän kallonsa.
Taas hän ulvoo.
Taidan rakastaa häntä. - Vai rakastaa.
Kuules pikku porsaanpotka rakkaus on pelkkää himoa.
Se on petosta ja valheita. Huiputusta ylimalkaan.
Sattuu se kuitenkin. - Totta kai.
Rakkaus on rutoista mustin. Jos siihen edes kuolisi -
mutta yleensä se vain loppuu. - Ei tässä tapauksessa.
Loppuu se. Vain jotkut hölmöt ovat kuolleet rakkauden tähden.
Tässä vajavaisessa maailmassa täydellisintä on rakkaus.
Täydellisessä vajavaisuudessaan.
Sinä onnekas osaat puhua.
Ja jopa uskot oman hölynpölysi. - Enkä annan vain neuvoja.
Jos pyydät yhden saat kaksi. Olen aikamoisen oppinut mies.
Saanko tulla mukaanne? Olen niin yksinäinen.
En halua kotiin. Nauravat minulle siellä.
Kunhan lopetat ulvomisen.
Odota!
Rakas veli!
Varo hän on oikea riidankylväjä. - Itkupilliltä tuo näyttää.
Anteeksi jos satutin sinua. Olen aika kiivas luonne.
Paiskataan kättä.
Tule syleilyyni rakas veli. - Kiitos ehkä myöhemmin.
Nyt on vähän kiire. Kiitos.
Mitä näenkään?
Tuollahan rakas vaimoni kulkee.
Ja se näyttelijä on ohessa.
Varo vaan. - Taidat olla se likainen seppä.
Se joka loukkasi rakkaintani kaunista Kunigundaa.
Siis minkä niminen? - Kunigunda. Oletko tullut kuuroksi?
Lisa hänen nimensä on. Hullu-Lisa. Lunttu-Lisa.
Uskoton lutka. - Miten karkeaa.
Sopii tuollaiselle paskiaiselle kuin sinä.
Sinä kylärakin äpärä kirppuisissa housuissasi.
Sinuna häpeäisin itseäni niin että päättäisin päiväni.
Tuhlaat luonnonvoimia.
Odotahan vain senkin parfymoitu... - Sottapytty.
Sottapytty! Voisin lennättää sinut taikurinkärryihisi -
vain yhdellä kunnon pieraisulla.
Sielläpä istuisitte ja... - Lukisitte monologeja.
Lukisitte monologeja toisillenne kunnes itse pirunkin korvat soivat.
Voisin mätkiä sinua mahaan niin että suolet pursuavat korvista.
Voisin tölväistä turpaasi niin ettet kelpaisi edes ihmissyöjille.
Mitä naurat? Tämä on vakava paikka. - Etelässä asuu eläin nimeltä apina.
Se muistuttaa ihmistä paljon. - Entä sitten?
Eipä mitään.
Rakas pikku Plog. - Mitä?
Rakkaani anna anteeksi. - Pian hän alkaa itkeä.
Tämä on niin kauheaa että ihan itkettää.
Et uskokaan miten tuo mies huiputti minua.
Jos nyt totta puhutaan... - Pian jo houkutellaan keitoksilla.
Kotona saat perunakropsua.
Lantun ja puolukoiden kera.
Sehän on lempiruokaasi.
Ensin minun täytyy tappaa tuo. - Tapa vain. Oikein kunnolla.
En pidä hänestä enää yhtään. - Luojani miksi loit naisen?
Hänellä ei muuta ole kuin irtoparta ja tekohampaat.
Tekohymy ja opitut vuorosanat. Tapa sinä hänet vain.
Erehdyt jos luulet minun ryhtyvän puolustelemaan itseäni.
Olen kiitollinen jos tapat minut. - Mitä sanoit?
Muka sekaisin liikutuksesta. Hän näyttelee voiton kotiin.
Tee jotain äläkä tuijota. - En voi tappaa jos emme tappele.
Hänen täytyy ensin saada minut suuttumaan.
Ystävät tämän tikarin avulla -
todellisuuteni muuttuu niin paljon vakaammaksi.
Ihan kouriintuntuvasti. - Odota enhän minä pahalla.
Saat anteeksi Kunigunda. Hyvästi. Rukoile puolestani.
Voi voi. Enhän minä tätä halunnut. Aloin jo pitää hänestä.
Hän on kuollut. Noin kuollutta näyttelijää ei ole ennen nähtykään.
Voi sentään. No itsepä hän tätä halusi.
Ja tuon olen vienyt vihille.
Saitpa pikku Lisasi takaisin.
Etkö ole iloinen? - Näin meidän kesken -
eikö elämä ole aika... - On se. Mutta älä sitä ajattele.
Aivan kaistapäistä tämä elämä.
Olipa hyvä kohtaus. Minä osaan tämän homman.
Taidanpa kiivetä puuhun.
Siellä olen turvassa karhuilta ja kummituksilta.
Huomenna etsin Jofin ja Mian. Pyhimysten muistojuhlat lähestyvät.
Jospa hiukan laulaisin. Pikkulintuna laulelen...
Käsityöläisiä metsässä. Sepä mukavaa.
Nehän sahaavat minun puutani.
Hei typerys mitä oikein teet?
Onko liikaa vaadittu että vastaisit? Kuka oikein olet?
Aion kaataa puusi. On sinun aikasi.
Ei käy minulla ei ole aikaa. - Ei ole vai?
Minun täytyy ehtiä näytökseen. - Se peruttiin kuolemantapauksen vuoksi.
Minulla on sopimus. - Se on purettu.
Entä perheeni lapseni? - Hyi häpeä.
Minä häpeän. Häpeän kyllä.
Eikö näyttelijöille sallita poikkeuksia?
Ei tässä tapauksessa. - Ei ainuttakaan porsaanreikää?
Kuu tuli pilven takaa.
Hyvä näemme tien paremmin.
Kuu näyttää synkältä tänään. - Puutkin ovat niin hiljaa.
Ei juuri tuule. - Hän tarkoitti että ne eivät liikahdakaan.
On aivan hiljaista.
Kuuluisi edes ketun ääniä. - Tai pöllön.
Tai muiden ihmisten. Ei vain omaansa.
Mihin olette matkalla? - Roviolle.
Sehän on se noita. Miksi keskellä yötä?
Huvit ovat nykyään niin vähissä. - Ole pir... pyhien nimeen hiljaa.
Piru seuraa häntä kaikkialle. - Olette siis rohkeita miehiä.
Saahan tästä maksun vapaaehtoinen tehtävä.
Kuuletko minua?
Sanovat sinun olleen paholaisen kanssa.
Miksi kyselet? - Henkilökohtaisista syistä.
Haluan tavata hänet. - Miksi?
Haluan kysyä Jumalasta.
Hänen täytyy tietää. Hänen jos jonkun.
Tapaat hänet koska vain haluat. - Miten?
Sinun täytyy tehdä kuten sanon.
Katso silmiini.
Mitä näet? Näetkö hänet?
Näen silmissäsi vain pelkoa.
En mitään muuta. - Etkö mitään?
Et ketään? - En.
Eikö hän seiso selkäsi takana?
Ei. Tyhjältä näyttää.
Hän on kanssani kaikkialla. Tunnen hänen kätensä kädessäni.
Nytkin. Tuli ei satuta minua. - Mistä tiedät?
Onko hän sanonut niin? - Minä vain tiedän.
Täytyyhän sinun nähdä hänet. Papitkin näkivät ja huovit.
Pelkäävät niin etteivät uskalla koskea.
Kuka katkoi hänen kätensä? - Emme me.
Kuka sitten? - Kysy tuolta munkilta.
Mitä olet tehnyt tytölle?
Etkö koskaan lopeta kyselyä?
En lopeta koskaan. - Et kuitenkaan saa vastauksia.
Huovien tappaminen ei auta. Tyttö on jo melkein kuollut.
Varokaa. Älkää menkö lähemmäksi.
Ota tämä se lievittää kipua.
Mitä hän näkee? - Hän ei tunne kipua.
Et vastannut. Kuka hänestä nyt huolehtii?
Jumalan enkelit vai Saatana? Ehkä hän näkee pelkän tyhjyyden.
Se ei voi olla niin. - Katso hänen silmiään.
Tekee raukka pian löydön. Kuun valaiseman tyhjyyden.
Olemme voimattomia koska näemme saman kuin hän.
Meidän pelkomme ovat yhtä.
Lapsirukka. En jaksa enää.
Ylistää Jeesus Kristusta
Laulaa riemua taivaan
Pian sarastaa. Silti on lämmin kuin peiton alla.
Pelottaa.
Tunnemme että jotain tapahtuu mutta emme tiedä mitä.
Taitaa tulla tuomiopäivä. - Viimeinen päivä.
Antakaa vettä!
Minulla on rutto. - Pysy puun sillä puolen.
Minä pelkään. En halua kuolla!
Olkaa armollisia ja auttakaa.
Puhukaa edes minulle.
Se ei auta yhtään mitään.
Tiedän ettei auta.
Minä kuolen.
Mitä minulle tapahtuu? Lohduttakaa minua.
Armahtakaa ettekö näe että...
Kuuleeko kukaan... vettä.
Se on ihan turhaa.
Sanoin että ihan turhaa.
Auttakaa! - Etkö kuule kun lohdutan?
Pelataanko peli loppuun? - Sinun siirtosi.
Söin kuningattaresi. - Vai niin.
Mia! - Mitä nyt?
Näen jotain kamalaa. En voi edes ääneen sanoa.
Ritari pelaa tuolla shakkia. - Mitä kamalaa siinä nyt on?
Näetkö kenen kanssa? - Yksin tuo näyttää istuvan.
Ei hän ole yksin. - Kenen kanssa sitten?
Hän pelaa itse Kuoleman kanssa. - Älä puhu tuollaisia.
Meidän pitää lähteä. - Emmehän me voi.
Täytyy yrittää. He pelaavat eivät he huomaa mitään.
Sinun siirtosi Antonius Block.
Eikö peli enää kiinnosta? - Päinvastoin.
Olet levoton. Salaatko jotain?
Huomaat aina kaiken.
Huomaan kaiken ja kaikki.
Olen kyllä levoton. - Sinä pelkäät.
En muista nappuloiden paikkoja.
Mutta minä muistan. Et pääse tästä noin helpolla.
Mielenkiintoista. - Mikä niin?
Shakkimatti on siirron päässä.
Totta.
Nautitko lykkäyksestäsi? - Kyllä.
Mukava kuulla. Minä lähden nyt.
Kun seuraavan kerran tapaamme on sinun ja joukkosi aika käsillä.
Ja sinä paljastat salaisuutesi. - Ei minulla ole salaisuuksia.
Etkö tiedä mitään? - Olen tietämätön.
Miten kumma sarastus. - Taitaa tulla ukonilma.
Tämä on jotain kauheampaa. Kuuletko miten metsässä ryskää?
Se on vain sade. - Eikä ole.
Hän on seurannut meitä. Hän saa meidät kiinni.
Ryömitään kiireesti vaunuun.
Kuolemanenkeli kulkee ohitsemme.
Hän on valtaisa. - On niin kylmä.
Ristiretkeläiset kertoivat että olet tulossa kotiin.
Jäin odottamaan sinua. Muut pakenivat ruttoa.
Etkö tunnista minua?
Olet sinäkin muuttunut.
Olethan se sinä.
Jossain sinun silmissäsi ja kasvoissasi -
piileskelee se sama pelokas poika -
joka lähti täältä vuosia sitten.
Se on nyt ohi. Olen aika väsynyt.
Kadutko lähtöäsi? - En kadu mitään.
Olen vain vähän väsynyt.
Näen sen.
Ystäväni ovat tuolla.
Pyydä heidät sisään. Katan pöydän.
"Ja kun Karitsa avasi seitsemännen sinetin" -
"tuli taivaassa äänettömyys jota kesti noin puoli hetkeä."
"Ja ne seitsemän enkeliä joilla oli ne seitsemän pasuunaa" -
"hankkiutuivat puhaltamaan pasuunoihin."
"Ja ensimmäinen enkeli puhalsi pasuunaan."
"Niin tuli rakeita ja tulta verellä sekoitettuja" -
"ja ne heitettiin maan päälle."
"Ja kolmas osa maata paloi" -
"ja kolmas osa puita paloi" -
"ja kaikki vihanta ruoho paloi."
"Ja toinen enkeli puhalsi pasuunaan."
"Niin heitettiin mereen" -
"ikäänkuin suuri tulena palava vuori."
"Ja kolmas osa merta muuttui vereksi." -Oliko siellä joku?
Ei herra en nähnyt ketään.
"Ja kolmas enkeli puhalsi pasuunaan."
"Niin putosi taivaasta suuri tähti" -
"palava kuin tulisoihtu."
"Ja tähden nimi oli Koiruoho."
Huomenta jalo herra.
Olen Karin Ritarin vaimo. Olette tervetullut kotiini.
Olen ammatiltani seppä sanoisin jopa varsin taitava.
Tässä on vaimoni Lisa. Niiaapa herralle.
Hän on aika vaikea luonne.
Mutta ei meillä ole suurempia kahakoita ollut kuin muillakaan.
Herra pimeyden keskeltä huudamme nimeäsi.
Herra armahda meitä tyhmiä ja mitättömiä.
Pimeydessä jossa asut jossa me kaikki asumme -
et löydä ketään joka kuulisi tai välittäisi.
Pyyhi kyyneleesi ja näe välinpitämättömyytesi.
Herra sinun täytyy olla olemassa. Armahda meitä.
Kunpa olisit jo ulostanut ikuisuuspulmasi.
Nyt taitaa olla myöhäistä. Vaan viime hetkelläkin -
voi tuntea sen riemun kun saa heilutella varpaitaan. - Hiljaa.
Vaikenen mutta väkisin.
Se on täytetty.
Mia minä näen heidät.
Kaukana ukkostaivaan alla. Siellä he ovat kaikki.
Seppä Lisa ja Ritari. Raval Jöns ja Skat.
Kuolema kutsuu heidät tanssiin.
He pitävät toisiaan kädestä ja tanssivat pitkässä rivissä.
Ensin tulee Kuolema. Hänellä on viikate ja tiimalasi.
Skat on joukon häntäpäässä.
He tanssivat päivänkoitosta pois juhlalliseen tahtiin.
Pois kohti pimeyden maita.
Sade kastelee heidän kasvonsa.
Se pesee kyyneleet heidän poskiltaan.
On sinulla noita näkyjä.